1945 Berlin, az ostrom után
Elnézést, a bunker, a bunker... a bunker
Bunker. - Köszönöm.
Köszönöm szépen.
A Bunker Elsõ rész
Beszél angolul?
Ez az én nevem, itt. James O'Donell.
A bunkert szeretném látni. A bunkert.
Kér egy cigarettát?
Dohányzik?
Az öné.
Köszönöm.
1945-ben Berlin a hitleri Németország fõvárosa volt.
Ez a bunker pedig a Führer utolsó lakhelye.
Itt élt a föld alatt 105 napon át.
Mindössze két hónappal a halála után jutottam le erre a helyre.
Ahogy a sötét, hideg szobákban botorkáltam,
akaratlanul is érdekelni kezdett, mi történhetett itt.
Sok hosszú évembe telt, mire válaszolni tudtam erre a kérdésre.
Az itt dolgozók többségét elfogták az oroszok.
Mikor végre visszatértek az orosz fogolytáborokból,
örömmel csatlakoztak a többi túlélõhöz,
akik mind saját szemszögükbõl rekonstruálták számomra
az itteni élményeiket.
Nem garantálom, hogy száz százalékos történelmi igazságot
fognak látni. Az emlékezet mindig torzít egy kissé.
Abban viszont hiszek, hogy az élmények
pszichológiai igazságtartalma valóságos,
és általuk kerültünk a lehetõ legközelebb az igazsághoz.
Menjünk vissza 1945. január 16-ához.
Ahhoz a naphoz, amikor ezeket a szobákat készültek elfoglalni.
A jenkik a Rajnánál vannak. Hogy a britek, hát azt...
nem hallja a bombázást?
Nem, nincs mihez nyúlnunk, nincsen tartalékunk.
Guderian. - Mi az?
Lemegy a bunkerba. - Tessék?
Hitler lehurcolkodik a bunkerba. Közölje a hírt.
És ez lesz itt a tárgyalóterem.
Ez? - Igen.
Bormann, itt minden szoba kicsi.
Hová jutottunk...
Hentschel, mi a baj?
Az, hogy itt csak egy 60 wattos generátor van.
Az mûködtet mindent.
A világítást, a szûrõt, a forráspumpát. - Micsoda?
Egy fölt alatti forrás adja a vízkészletet.
Ne féljen, tábornok úr, nagyon értek én a gépekhez.
Nagy Frigyest végighurcoljuk egész Európán. A Führer kabalája.
A bunkerban tilos a dohányzás minden idõben.
Mert ez a Führer parancsa. Szolgálatban és azon kívül.
Az étkezés a felsõ bunkerban lesz,
vagy a régi birodalmi kancellária ebédlõjében.
Kérdés van?
Lelépni!
Günsche õrnagy, beszélt vele?
Zossenrõl, hogy oda menjen. - A Führer nem hagyja el Berlint.
Csak 18 kilométer. A legjobb hírközlési rendszerrel
ellátott bunker az országban és hétszer ekkora.
Ezt a Führer is tudja, uram. Mégsem hajlandó elmenni.
A Führer hívásait hozzám kapcsolják be.
Beleértve Göbbels-éit is?
Nem. De én ellenõrzök mindent, ami a Führerhez megy. Világos?
Igenis.
Üzent a feleségem?
Még nem tudtunk vele kapcsolatba lépni.
Hát, ez nem igaz.
Üdvözöljük Berlinben, Göbbels miniszter úr.
A Führer meddig marad Berlinben?
Nem tudjuk, a bunkerben rendezi be fõhadiszállását.
Értem. - Önök a nyaralóban laknak?
Hát persze. A gyerekek szeretik. Van uszodánk meg teniszpályánk is.
A tulipánok most kezdtek virágozni a ház elõtt.
Sziréna nincs? - Még nem bombázták a falut.
Mondja meg a Führernek, hogy én bizakodó vagyok.
A siker a miénk lesz.
Ez kész röhej. Egy motelban különb kapcsolótábla van.
Mással nem szolgálhatok. - Van egyáltalán dekóder?
Van.
Hol? - Itt.
Helló Rochus.
Elérted a feleségedet? - Elõbb ezt hadd kapcsoljam be.
Na és Gréta, õ is Berlinben van? - Igen, nyugtalanítóak a hírek.
Az oroszok minden nõt megerõszakolnak.
Én úgy tudom, a férfiakat is.
Heil Hitler! - Heil Hitler!
Speer, jó hogy jött.
Jöjjön velem. Kalauzolom.
A Führer elõtt von Below ezredes szeretné látni magát.
Günsche õrnagy odavezeti. - Igenis.
Nézd ki jött.
Heil Hitler! - Heil Hitler!
Üdvözlöm a kriptánkban. Mikor érkezett?
Az éjjel. - A frontról?
A poroszról. - Nagyon rossz?
Rosszabb.
Éppen most folyik a konferencia.
Éjfélkor kezdték és már kezdenek idegesek lenni.
Günsche õrnagy. - Uram?
Szólna, hogy Speer miniszter úr megérkezett?
Igenis.
Nos, hogy tetszik a hely? - Nyirkos.
Igen, az egyik pillanatban nyirkos, a másikban meg túl meleg.
Nem ez a legsikerültebb munkája, Speer.
Nem is én terveztem. - Az jó. Mert még büdös is.
15 méterrel vagyunk a föld alatt, 6 méterrel a csatorna alatt.
Vigyázzon, itt nemcsak Bormann akarja elvágni a torkát.
Mondja meg, igaz ez? Hogy mindent le akarnak rombolni?
Városokat, falvakat.
A terv létezik. - És megvalósítja?
Ha nem tudom róla lebeszélni.
Ön szerint ez lehetséges?
Miniszter úr, kérik, hogy ön is csatlakozzon.
És itt Halmstadtnél a hatos páncélos hadosztályhoz csatlakozott
27 új tigrisharckocsi.
A páncélos hadosztály nagyon hõsiesen harcolt,
a dél -nyugati fronton rendre visszaverték az ellenséget.
A Luftwaffe jelentette, hogy decemberben 629 repülõt veszítettek.
Miközben csak 87 ellenséges bombázót lõttek le.
Budapesten még állomásozik négy páncélos hadosztályunk.
Remélem, hogy tartani tudják a várost.
A két páncélos hadosztályt... - Tudjuk tartani Budapestet?
Nem tudjuk.
De hát, mi lesz, hogyha elesik?
Ha elesik, a város eltûnik a térképrõl.
Minden héten eltûnik egy-egy nagyváros.
Mivel jelenleg nem tudjuk egészen pontosan, hogy is állunk,
adjuk át neki a szót, mein Führer.
Speer.
A Führer számokban kíváncsi a decemberi eredményekre.
Az általános fegyvergyártás visszaesett 25%-kal.
A harci repülõket és tigriseket
továbbra is teljes kapacitással gyártják.
A legnehezebb üzemanyagot szerezni a számukra.
A két legnagyobb vizierõmûvünk a légitámadásokban megsemmisült,
amint ön is tudja. A szintetikus üzemanyag gyártása szünetel.
Vesztettünk...
Köszönöm, Speer, elég ennyi.
A doktor van bent nála, pillanat türelmet.
Jó napot, Albert!
Vagy már este van? Ezen a helyen én soha nem tudom.
Bocsánat, hogy megvárakoztattam, fáradjon be.
Üljön le, Speer.
Kávét? - Nem, köszönöm.
Speer a megbízható kevesek egyike.
Üljön le.
Elküldte Bormann a tervet?
Igen. - Jó.
Akkor tudja, hogy teljes rombolást akarunk, tûzzel, vagy ami kell hozzá.
Pontosan mihez kell? Mert megértem, hogy lerombolnánk
a hidakat, meg a gyárakat, katonai létesítményeket,
de a házak és gazdaságok lerombo... - Meg mindent, mindent.
Hogy ne maradjon semmi az ellenségnek, semmi a világon.
Ennek következményeképpen a német nép
iszonyú éhínségnek nézne elébe.
És középkori körülmények közé kerülnének.
Igen.
De ha elveszítjük a háborút, - Ezt a defetista beszédet hallani se...
Akkor német túlélõk...
A megmaradt németek nem érdemlik meg, hogy éljenek.
A jobbak már meghaltak a hazájuk védelmében.
Valamit csak hagynunk kell nekik, legalább valami primitív civilizációt.
Túlságosan aggódik miattuk. Sokszor elpártolt már a szerencse mellõlünk,
de mi a hátrányt elõnyünkre fordítottuk, és erõsödtünk tõle.
Most majd megmutatjuk, hogy nem adjuk meg magunkat.
Soha nem adjuk meg! Támadásba lendülünk újra és újra.
Tízszeres erõvel vágunk vissza.
A terv megszületett, hajtsa végre.
Heil Hitler!
Nos? Beszélt vele? - Igaza volt ezredes.
Az egyik percben meleg és kényelmes,
majd hirtelen hideg és nyirkos.
Á, de kár.
Úgyhogy jobb lesz, ha szólok errõl a mérnöknek,
hátha tud javítani az itteni légkörön.
Nem, nem, nem, dehogy is, nem rossz itt semmi.
Megy a rendszer, csak hát, ez a parancs.
Tudja, nem engedhetetem járni a levegõt a tárgyalóteremben
a megbeszélések alatt. - Miért nem?
Mert a Führer úgy gondolja, hogy a folyosón közlekedõ levegõ
túl nagy nyomást gyakorol a fülünkre.
És az káros hatással van az agyra.
Talán mégis csak tehetünk valamit, lássuk a fõszellõztetõt.
A szûrõket havonta cserélik benne. Nehéz volt ide illõ alkatrészt találni.
Amint látja, a levegõ bemenet szinte teljesen le van zárva.
Hogy veszi ki a szûrõt? - Ezzel a négy csillag csavarral.
Megnézzük, nem akad-e valami jobb szûrõ ide. Lehet, hogy segítene.
Köszönöm szépen. - Ugyan, szívesen segítek.
Már megint kezdõdik.
A britek reggelire bombáznak, a jenkik vacsorára.
Ez összeesküvés. - További parancs, uram?
Igen, fújja le a légiriadót.
Hogy mondja? - Elmehet tizedes.
Igenis. Jó éjszakát. - Jó éjt.
Vacsorázni mész? Vagy az óvóhelyre? - Óvóhelybõl egy nap is elég volt.
Hátha nem lesz rosszabb. - Az itteni ételnél nem.
Ne haragudj, bocsáss meg, Dieter. Valahogy elment az étvágyam.
Nem csodálom.
Mondd csak, szerinted Hitler meddig marad még Berlinben?
Fogalmam sincs, de ha túl sokáig idõzik lenn a föld alatt
nem marad semmi, amiért érdemes feljönni a felszínre.
A bombázás miatt? - Nem.
A teljes megsemmisítés miatt. Ragaszkodik hozzá.
Kissé ironikus. Te vagy a felelõs Németország lerombolásáért.
Te, aki évekig a fõépítésze voltál. - Nem kérek a tisztességbõl.
Nem kérsz? Ezt meg is mondtad neki?
Még le is írom.
Világos modorban. Pontos részletekbe menõen, hogy ez a terv
katasztrofális következményekkel járna a német népre nézve,
és megtagadom a végrehajtását.
És hogyha mégis ragaszkodik hozzá?
Akkor...
egy vakmerõ dologra szánom el magam. A te segítségeddel.
Ez esetben rám fér egy brandy. Szerintem neked sem árt.
Ez az utolsó üveg. - Majd szerzek.
Te nem tartozol nekem. Kimentettél néhányszor Hitler markából.
Ha tudok, segítek.
Lehet, hogy meggondolod magad, ha mindent elmondok.
Bízzál bennem.
Itt beszélhetünk? - Nyugodtan.
Kicsit nyomozni kéne a fõparancsnokságon.
Te, mint a fegyverellátó hadosztály parancsnoka,
látszólag nyugodtan érdeklõdhetsz a dolgaikról.
Milyen ügyben?
Mérges gázok ügyében. Van egy Tabun nevû új találmányuk,
úgy hallottam, áthatol mindenféle gázálarcon.
Mindegy, hogy milyen szûrõ van benne.
Albert, egész pontosan mi jár a fejedben?
Elárasztanám vele a bunkert.
Igyunk rád és rám. Hátha túléljük.
Hogy akarod bevezetni a gázt?
A fõszellõzõn, a kancellária kertjébõl. - Szerinted nem látna meg senki?
Õrök állnak mellette, SS katonák, de ismernek.
Van egy kis gond.
A Tabun csak robbanóanyaggal együtt hatásos. Elég jól ismerem.
Egy kézigránát is elég lenne,
csakhogy az tönkretenné a légvezetéket. Túl kockázatos.
Mit javasolnál? - A jó öreg mustárgázt.
Mustárgázt. Honnan szerzel?
Tudom, nem lesz könnyû, idõt kérek.
Ez egy bunker, a kancellária kertje alatt van.
Na ne. Lehetetlen, nem jöhetsz ide. Nem.
Menj Münchenbe, ha Münchenbe mész kaphatsz kíséretet.
Légy türelmes, még csak most kezdõdik a java.
Lehet, hogy hetek, hónapok kérdése, de gyõzni fogunk.
Ígérem, ez nem lehet kérdés.
Gyõzni fogunk.
Igen.
Szervusz. - Szervusz.
Bárcsak a tábornokaim csodálnának ennyire engem.
Mit gondol, õrmester, még a héten lesznek kiskutyáink?
Nem, még nem. De ha lesznek, akkor legalább hat fõs alom lesz.
Nagy a hasa. - Jó kutya, jó kutya.
Igen, és okos kutya is. Blondy sok kunsztot tud.
Egyre megtaníthatna,
hogy hogy lehet minden étkezésre friss húst kapni.
Egy hónapja megmondtam, a keleti front egy igazi kártyavár.
Ha csak egyetlen ponton áttörnek rajta, összeomlik az egész.
Miért bukott meg a támadás? Mert alkalmatlanok, felelõtlenek,
Busse tábornok úr... - Csak fél hadosztálya maradt.
Lõszere nem volt, a felszerelés elpusztult.
Miért nem rendelt újat? - Honnan? Hogyan?
Látja, csak ürügyekkel meg kifogásokkal tudnak szolgálni.
Haase tábornok nem tehet semmirõl.
Hogy mer velem ilyen hangon beszélni?
Mindig Németországért harcoltam, az egész életem Németországról szólt!
Világos?
Jól van. Mondja.
Busse tábornokot nem hibáztathatja.
Akkor kik, kik...,
kik hagytak cserben?
Akkor a csapatok. - Õk tették a dolgukat.
Nézze a sérülteket, hogy vádolhatná a csapatokat, esélyük sem volt.
Gehlen tábornok megmutatta... - Gehlen tábornok nem normális,
bolondok házában lenne a helye,
az elmebeteg módon rajzolt térképeivel együtt.
Ha Gehlent a bolondokházába küldi
akkor állítsa ki az én fletnimet is. Hagyjon!
Gehlen tábornok Görlitzben van, majd beszélek vele.
Guderian vezérezredes? Az ön egészségi állapota aggasztó.
Javaslom, vegyen ki hat hónap szabadságot. És kezdje el azonnal.
Mára ennyi.
Nem, nem, többrõl van szó. Az Egyesült Államokban
igen jelentõsen növekszik és erõsödik az antiszemitizmus.
Kezdik nem érteni, ugyan miért is harcolnak.
Az angolok pedig torkig vannak a háborúval.
Ha Churchill, az a félzsidó, félamerikai tetû nem avatkozik be,
õk már nem harcolnának.
Churchill
Európa sírásója.
Milyen kár, egy csepp sem maradt a drága oroszoknak.
Õ, ne haragudj, elfelejtettem hozni. - Nem számít.
De a feljegyzésedet azért elküldted Hitlernek.
EI.
És azt mondta, bocs, önnek van igaza,
nem perzseljük fel hazánk földjét. Nem? Mit mondott?
Nem válaszolt semmit.
Tudtuk, hogy semmi sem állíthatja meg.
Ezért vagyok itt.
Rendelkezésedre bocsátom a kért eszközöket. Mikor akarod?
Pénteken.
Mit csinálnak? - Ez parancs.
Az SS õrszemek mostantól a rádiószobában fognak pihenni.
Miért? - Parancs.
A 6-os SS-t átvezényelték a kancelláriára a sebesültekhez.
A kancellárián helyezik el a sebesülteket?
Hogy dolgozzunk így, hogy emberek hevernek a szobában?
Uram! - Tessék?
Hová megy?
A bunkerba, találkozóm van a Führerrel.
Az alagúton keresztül van a lejárat.
Gondoltam, most a kerten át megyek, a friss levegõn. Heil Hitler!
Speer miniszter úr? - Igen.
Fáradjon velem.
Várjon itt. Bormann úr azonnal idejön.
Bormann? Nem vele kell találkoznom. - Várjon itt.
Jó estét! Á, Hentschel, hogy van?
Jól. - Nem megy a motor?
Nem komoly a hiba.
Magának arany keze van. - Köszönöm.
Nem említette senkinek, amirõl beszéltünk?
A szûrõre gondol, ugye? - Igen.
Bormann-nak említette? - Dehogy, egy szóval sem.
A fõszellõzõt körbeépítették egy kéménnyel.
Igen, tudom. Én irányítottam a mûveletet. 12 órán át csináltuk.
Aha. És ki parancsolta így? - Hát maga a Führer.
Jöjjön velem, uram.
Á, Speer! Elõször is hadd kívánjak boldog születésnapot.
Köszönöm.
Emlékszem a tavalyi születénapi partijára Berthesgadenben.
Igen, attól tartok, azok az idõk elmúltak.
Igen.
Nos, miért akart velem találkozni?
A Führer elég nagyot csalódott magában, Speer.
Valamiért nem hajtotta végre az önre bízott intézkedéseket.
Nem is tudom, hogy
milyen intézkedésekre gondol.
A falvak és a városok teljes lerombolására.
Ja, értem.
Felmerült néhány adminisztratív probléma.
Ilyen kifejezéseket a tábornokai használnak.
Az az érzésem, hogy öntõl a Führer egy kicsit többet várt mint tõlünk.
Várjon itt egy percet.
Jó estét, Doktor úr. - Magának is jó estét.
Hogy érzi magát?
Errõl majd beszámolok, miután találkoztam a Führerrel.
Izgatottan várja magát.
Akkor nem ártana nekem is egy injekció, nem gondolja?
Nincs semmi baj. Menjen csak be.
Most olvastam a feljegyzését.
Hosszúra sikerült.
Itt azt írja,
ebben a fázisban nincs jogunk olyan pusztításhoz,
ami tönkretenné a nép és az emberek életét.
Ezt írta? - Igen, én írtam a feljegyzést.
Miért írta azt, hogy nincsen jogunk?
Így gondolja?
Az ellenségeink el akarnak minket pusztítani. Segítsünk nekik?
Meg kellene értenie, hogy az intézkedést végrehajtjuk.
Akár egyetért, akár nem, Speer.
Még mindig azt remélem, hogy újra lehet gondolni ezt a dolgot.
Nem.
Mein Führer,
nem hiszek abban, hogy bárkinek is joga lenne a német nép sorsát
függõvé tenni a saját, személyes végzetétõl.
Miért köti az ebet a karóhoz? - A józan ész azt diktálja, hogy
hogy különbséget kell tenni a katonai és a teljes...
Nem vagyok erre kíváncsi, nem érti?
Nem vagyok erre kíváncsi.
Günsche õrnagy. Jöjjön be. Rögtön.
Emlékszik Berthesgadenre? Az együtt töltött órákra?
Amikor a III. Birodalom épületeit terveztük?
Mi ketten olyanok voltunk, mint egy mûvészpáros. Speer, maga és én.
Akkor még tökéletesen megértettük egymást.
Tegye az asztalra.
Köszönöm.
Születésnapja van. Igaz? - Igen.
Hallottam, kért egy fényképet rólam.
Igen, mein Führer.
Nagy becsben tartanám. - Jól van.
Aláírtam személyre szólóan. A kezem remeg, tudja. A kezem remeg.
De aláírtam magának, remélem olvasható.
Elolvashatom most?
Hálás vagyok az ön hosszan tartó barátságáért.
Speer, értesítsen minden tisztet minden városban,
minden gauleiter tudja meg, hogy teljes pusztítás következik.
Teljhatalmat adok magának mindegyikük fölött.
És engedelmeskedniük kell.
Azokon a helyeken, ahol közel az ellenség,
meg kell kezdeni a pusztítást. Megértette?
Nem tudom ezen még gondolkodnom kell...
Ha a háború elveszett, akkor Németország számára
nem létezik túlélés! Hogy mer ülni a jelenlétemben? Álljon fel!
Németország egész népe oda fog veszni.
Semmi szükség túlélésen gondolkodni.
Mindent le kell rombolnunk.
Parancsolja meg, Speer, minden katonatisztnek,
minden városi gauleiternek, teljes rombolás. Parancsolja meg.
Megértette?
Ez a parancsom.
Teljes rombolás. Feleljen, kérem.
Biztos megértette?
Beküldték a cukrot? - Igen, hölgyem, még a teába.
Rendben van, akkor ezt vigye be.
Mondja meg, hogy a délutáni teasüteményt is megkapják.
Ne égesse oda.
Kávét parancsol? - Nem, köszönöm, Franz.
Látta õt? - Kit?
Hát, a Führert? Tegnap este beszéltem vele.
A szeme olyan szép volt, tiszta és erõs, mint amilyen mindig.
Már most megjósolom, hogy nem hal meg.
Mindegy, hogy mi történik, Adolf Hitler soha nem hal meg.
Ez jó. Honnan szerezted?
Több ezer kilométert utaztam az elmúlt napokban.
Két frontot is megjártam. Volt honnan szerezni.
Nem csatlakozol? - Kösz, nem.
Az irodám négy falának a foglya vagyok és néha még itt is alszom.
Irigyellek. - Ne tedd.
Mondd, és most mi történik majd?
Semmi. - Pontosan mit jelent az, hogy semmi?
Nem lesz még egy merénylet Hitler ellen.
Úgy érzem,
hogy csak egyre voltam képes. - Értem.
Hitler emelt föl téged és vele együtt buksz el.
Mint mindenki. Németország lakosainak sorsát
már nem lehet elválasztani Adolf Hitlerétõl.
És szándékodban áll végrehajtani Hitler végsõ tervét?
Nem. Figyelmeztetem a gauleitereket, hogy ha megkísérlik lerombolni
a falvakat és városokat, az emberek föllázadnak és végük.
Bormann felakaszt az elsõ húskampóra, ha megneszeli.
Bormann-t elintézem.
Azt javaslom, hogy soha többé ne térj vissza a bunkerba.
Sajnálom, a Führer éppen konferenciát tart.
Von Below ezredes szeretne beszélni önnel.
Köszönöm, Günsche. - Az ebédlõben várja önt, uram.
Ezredes.
Nos, mit fog tenni? - Milyen ügyben?
Biztos hallotta, Bormann lett a gauleiterek parancsnoka.
Aha.
Szerinte ön szándékosan szabotálja a Führer parancsát.
Ebben igaza van.
De a városparancsnokoknak megmondhatja...
Õ nem parancsol ezen a bunkeren kívül. Õk rám hallgatnak.
Én ismerem a panaszaikat. Bíznak bennem, és amíg élek, bízni is fognak.
Szabad?
Nézze. Nehéz ez a kérdés. De mi lesz, ha ön már nem él?
Jogos kérdés. - Hitler tényleg bántaná önt?
Ez hamarosan kiderül.
Istenem, de banális helyzet.
Én õsi nemes családból származom.
Nem értem, hogy kerültem ide.
Hitler,
Bormann,
Goebbels,
és a birodalmi tû ura, Morell doktor.
Az injekció állítólag porrá tört bikaherét tartalmaz.
Minden nap négy órakor leül teázni és süteményt enni a titkárnõjével.
Ez igaz. Komolyan beszélek.
Elnézést uram, a Führer kéreti önt a konferenciára.
Köszönöm, máris megyek.
Az udvartartás. Tudja, a római udvar jutott eszembe.
Juvenalis azt írta valahol, tegnap még útonállók voltak,
ma õk irányítják az életünket.
Holnap pedig majd õk üzemeltetik a nyilvános vécéket.
Három ponton jöttek át a Rajnán, köztük Kuppenheimnál is.
Pétain tábornok, harmadik hadosztály.
Kuppenheim?
Melyik egység... melyik egység van ott?
Hát, jelenleg semmilyen lehetõségünk nincsen, de
de van a táborban öt harckocsi romboló, arra felé tartanak.
Speer. - Igen.
Az amerikaiak a Ruhr-vidéken járnak.
Ha elfoglalják, az hogy érinti az ottani termelést?
Ha még lehet egyáltalán ilyesmirõl beszélni,
és a csapatok ki is tartanak néhány napig,
a Birodalom összeomlik,
a Ruhr-vidék elvesztése csak a folyamatot gyorsítja fel.
A Ruhr-vidék lakosságát holnap reggel kezdjék el kitelepíteni.
Mein Führer! - Végeztünk.
De, de egy pillanat. - Ez parancs.
Ez egy õrült ötlet. Hová akarná õket evakuálni?
Megszûnne a civilizáció, ezt a Führer is tudja.
Rengeteg polgári áldozat lesz.
Maga szerint bemenjek? - Ha óhajt.
Mit szól, Speer? A kicsike jó munkát végzett.
Valóban.
Tudja, hogy Bormann lett a gauleiterek parancsnoka?
Igen, közölték. - Tudja, hogy miért?
Igen.
Önnek nincs hite, Speer? Ön nem hisz a német népben.
Túlélõk vagyunk, túléltük a rómaiakat.
A vérengzõ középkori háborúkat.
A vallási harcokat, a harminc éves háborút.
A napóleoni csatákat.
Túléltük még az elsõ világháborút is. És ön...
azt mondja nekem, hogy Németország el fog pusztulni?
Így gondolja?
Ilyen fajta háború, mint ez, még soha nem volt.
Pontosan ez a lényege annak a célnak, amiért eddig harcoltam!
Igen, fanatikusan!
Csatákat elveszítünk és nyerünk. A lényeg, hogy higgadtak maradjunk.
De!
De ha egyszer el tudjuk fogadni a vereséget, a legyõzetést,
a vereséget a vereség után,
akkor biztosan tudjuk, hogy a végén mi gyõzünk.
Megtagadta a parancsomat. Tudja, mi lehet a következménye?
Van olyan indoka, Speer, amiért ne járjak el úgy, ahogy szabályszerû?
Kérem, hogy ne részesítsen különleges bánásmódban.
Hát, világosan látszik,
hogy az építészem túl van terhelve. Azt javaslom, menjen el szabadságra.
Nincs semmi bajom. Ha nem óhajtja, hogy továbbra is a minisztere legyek,
akkor rúgjon ki most rögtön.
Speer, meg kell magát gyõznie, hogy a háború még nem veszett el.
Biztosítson arról, hogy folytatni fogja a munkáját.
Mein Führer, a háborút elvesztettük.
A háborút nem vesztettük el! Ezt a háborút nem veszítjük el!
Soha sem fogjuk elveszíteni!
Mindenkit legyõzünk! Leigázzuk az egész világot!
El fogom pusztítani a bolsevikokat! Elpusztítom az átkot, ami rajtunk ül!
A zsidó összeesküvést!
Mindenkit leigázok! Uralmam alá kényszerítem az egész világot!
Nem érti?
Nos, Speer,
Speer, legalább bennem higgyen.
Ha azt mondja, hogy bennem még hisz, folytassa a munkáját.
Bár úgy tudnék hinni a gyõzelemben, ahogy ön, de nem tudok.
Nem csatlakozom az ön körül lebzselõ disznókhoz.
Akik csak mondják, hogy hisznek a gyõzelmében,
és a szemébe hazudnak.
Más kérdést teszek fel.
Esetleg még reméli, hogy mi leszünk a gyõztesek?
Mert legalább remélhetnénk, hogy nem veszítettük el a háborút.
Ha ön legalább remélni képes lenne.
Speer,
azzal is elégedett lennék,
24 órát adok, hogy végiggondolja a választ.
Nem tetszik az ötletem? - Nem tudom, építész szemmel nézve,
Albert, megjött a Führer, beszélsz vele?
Heil Hitler!
Mein Führer. - Speer.
Asszonyom.
A Millenium Palota méltó a III. Birodalomhoz. Csodás.
Attól tartok, mein Führer,
hogy a poros kis Linz többé már nem kisváros.
Gyönyörû. Kezdjék meg az építkezést amilyen gyorsan csak lehet.
Elõbb át kellene néznünk a költségeket.
Minek? Sokba fog kerülni, de éppen ez a lényege.
Az amerikaiakra semmi más nem tesz akkora benyomást, mint a pénz.
Nagyszerû.
Tessék.
Mi az?
Mein Führer, Braun kisasszony megérkezett.
Jól van, Speer, kitartás, jó építészem, zseniális építészem.
Csak így tovább. Köszönöm Bormann.
Kukucs!
Ez hihetetlen. Te még élsz?
Mondtam neki, hogy vesztettünk. - És nem lövet le?
Egy napom van, hogy meggondoljam magam.
Más egyéb?
Blondy lekölykezett.
Milyen csodás. Értesítjük a csapatokat,
hogy tartsanak ki a végsõkig, vannak kiskutyák.
Tudod,
az az érzésem, hogy Hitler kedvel engem.
De még akkor is megölethet. - Nem fog.
Mitõl nem?
Mert közlöm vele, hogy teljes szívembõl támogatom õt.
Beleértve a pusztító tervet is? - Igen.
Csak problémák merülnek föl.
A bürokrácia bosszantó késlekedése miatt nem fogjuk tudni végrehajtani.
Elõbb gyõzik le Németországot.
Te azzal próbálkozol,
hogy becsapd a század legmesteribb módon csaló szélhámosát?
Hinni fog. - Miért?
Mert hinni akar.
Nem is kételkedtem. Tudtam, hogy bízhatom önben.
Tudtam.
Köszönöm, Speer.
Köszönöm.
A Führer büszke Németország ifjúságára.
A hazátokért éltek és a Führerért.
Heil Hitler! Heil Hitler!
Mikor érnek a frontra? - Holnap reggel. Nincs messze.
Min nevettek? - Mi történt?
Roosevelt ma reggel meghalt.
Én mondom, hogy ez isten ajándéka.
A sors eltûntette a valaha élt legsötétebb háborús bûnöst.
A zsidó szeretõ végre feldobta a talpát. Ez lesz a fordulópont.
A szerencsés fordulat, amelyre mindezidáig vártunk.
Tessék.
Nagy Frigyes császár rossz napjaiban,
mikor más csaknem a végét járja, majdnem legyõzték és hirtelen
fordulat állt be sorsában. És az övé lett a gyõzelem.
Emlékszik, mikor a Führerünk lett? A Himmler féle horoszkópra?
Megjósolta a háborút, és hogy eleinte nehéz lesz.
De azt is, hogy a végén elsöprõ gyõzelmet arat.
Ma este leadjuk Himmler jóslatát a rádióban. Tudják meg!
Tudja meg a világ, hogy a csoda végre valósággá válik.
Mi történt, Bormann? Ziedler tábornok jelentése.
Bécs elesett.
Misch. - Tessék?
Itt van. - Ki?
Eva Braun.
Csak tegyék le oda, köszönöm.
Köszönöm.
Milyen gyönyörû. - Ugye szép?
Én is odavagyok a csinos ruhákért.
Ez azért van, mert magán gyönyörûen mutat minden ruha.
Nagyon kedves. De nem így van.
Akármit veszek fel, mindenben parasztlánynak nézek ki, sajnos.
De azért nem panaszkodom, mert neki mindenben tetszem.
Igen, tábornok úr, megmondom neki. - Igenis átadom az üzenetet.
A Führer azt üzeni a külügyminiszter úrnak,
hogy köszöni a jókívánságokat.
Hol van a rum? Megmondtam, hogy elsõnek a rumot kell bevinni.
És hova tetted a születésnapi gyertyákat? Itt voltak.
Ja, itt vannak.
A Führer itt ünnepli a születésnapját.
Hogy történhetett meg, hogy ide jutottunk?
Õ, ez csodás!
Hogy jutottunk ide.
Tessék? Mit is mondott?
Isten hozta Berlinben, Reich Führer Himmler.
Göring marsall csak néhány perce érkezett meg.
Von Below úr, jól lakik, mielõtt még a Führer megérkezik?
Vigyázzon. Nézzen jól körül. Gyilkosokkal vagyunk körülvéve.
Himmler és a besúgói.
Göring és csicskása.
Én szeretném túlélni a III. Birodalmat. - Akkor miért jár vissza ide?
A születésnapok mindig meghatnak.
Morell doktor mit mondott? - Semmit.
Nekünk semmit. De ön is látja,
a Rastenburg-i merénylet kísérlet óta, ami csak egy hajszálon múlt,
Hitler már nem a régi.
Minden forrásból azt hallottam, Fegelein,
hogy már nem sokáig támaszkodhatunk rá.
Fogja majd bírni?
Megígértem. Bírni fogja.
A Luftwaffe üzemanyag nélkül nem tud repülni.
Ez számomra is nyilvánvaló.
Amint az is, hogy a Ruhr-vidéket elvágták Németország többi részétõl.
Nincs üzemanyag utánpótlás még Berlin számára sem.
Úgy rendelkeztem, hogy a maradékot a kórházak kapják meg.
A kórházak? - Igen.
Ez Hitler parancsa? - Nem.
Ön jogot formált arra, hogy...
Sokmindent magamra vállaltam. Ön talán nem?
Eljött az idõ. Végre. Hogy a békérõl tárgyaljunk.
Úgy érti, Hitler nélkül?
Felvettem a kapcsolatot a svéd Bernadotte gróffal.
Bernadotte-tal? Mekkora az õ hatásköre?
A kapcsolatai megfelelõek. Ugyanakkor egyszerû ember.
A zsidókérdésrõl például nincs is fogalma.
Szeretné, ha a parasztjai hazatérnének
a koncentrációs táborokból. - És ezt meg lehetne oldani?
Elrendeltem ezer zsidó nõ szabadon engedését.
Feltéve, ha zsidó helyett lengyelként fognak szerepelni.
Óvatosnak kell lennem.
Tartsa a kapcsolatot, amíg lehet.
Szovjetek Rudersdorfot támadják, Berlin külvárosát.
Barátaim, hû barátaim!
Tudom, milyen nehéz volt ma ide jönniük.
Higgyék el,
meghat a rajongásuk.
Tudom, hogy érdeklõdtek az egészségem felõl, hát...
most láthatják. Biztos észrevették,
hogy kicsit reszket a kezem és a lábam.
De biztosíthatom önöket, hogy ez nem érinti a fejemet vagy a szívemet.
A szívem sosem reszket, soha.
A következõ hetekben kiûzzük az ellenséget az országból.
Mert miénk a leghatékonyabb fegyver.
A hatalmas német nép gigászi dühe.
Nem gyõznek le minket. A végsõkig harcolni fogunk.
Az utolsó percig, amíg egy harckocsink van,
nem gyõznek le minket! Nem gyõznek le minket!
Nem gyõznek le minket.
Köszönöm. Éljen Németország.
Sieg Heil! Sieg Heil! Sieg Heil!
Igen.
Mi az?
Mondják már, mi van?
A szovjetek az imént törtek be Köpenik és Spandau területére
Ebbõl következik, hogy Berlin sajnos három oldalról körül van zárva.
Steiner tábornok
azonnal indítson ellentámadást a páncélos hadosztályával.
Kevesebb, mint tízezer embere van.
A légierõ teljes legénysége álljon Steiner ezredes rendelkezésére.
Az a parancsnok, aki visszavonulást kísérel meg,
öt órán belül halál fia lesz. Koller tábornok az életével garantálja,
hogy az utolsó embert is beveti.
De ez lehetetlen. Hogy vághatna vissza Steiner?
Még visszavonulnia sem könnyû.
Ön is, én is tudom, hogy nem lesz ellentámadás.
Parancs ide vagy oda, meg sem fogják kísérelni.
Hogy lenne lehetséges...
Ki a felelõs az áttörésért?
Az 50-es páncélos dandár nem tartotta a frontot.
Weidling tábornok
Elfogatási és kivégzési parancsot adok ki ellene.
Mein Führer.
Mától, ha egy is megtagadja a támadást, azt jelenti ki magáról,
hogy becstelen dezertõr,
aki nem képes megóvni a német családok épségét.
Fellógatjuk õket az elsõ fára.
Jól van, fiam.
Hogy hívják? - Krüger.
Krüger. - Willie Krüger, mein Führer.
Krüger. - Igenis.
Bár a tábornokaim lennének ilyen bátrak.
Köszönöm, mein Führer. - Minden jót.
Joseph, hallasz engem? - Igen, hallak Magda.
Mi újság, Joseph, a kertbõl jöttem be, mit óhajtasz?
Mondtam, hogy szólok majd, ha eljött az idõ.
Magda, hallasz engem?
Igen.
Nem gondoltad meg magad? - Becsomagolok és reggel indulunk.
A gyerekekre gondoltam.
Nem. - Kitaláltad mit mondasz nekik?
Hogy meglátogatjuk a Führer-t, tudod, hogy mennyire csodálják.
Jól van. Holnap találkozunk. - Igen, holnap.
Észak felõl itt Eberswalde-nal. Dél felõl pedig itt.
Az oroszok áttörték minden védelmi vonalunkat.
Mein Führer, szerintem most az lenne a helyes cselekedet, ha átvonulnánk,
és mindannyian elmennénk Berthesgardenbe.
Nem. - A repülõ rendelkezésre áll.
Nem, itt maradunk Berlinben.
Igenis.
Vagyis... - Igen?
A legénység egy része esetleg kiköltözhet.
Nem, lehetetlen, most nem mehetek el innen. De jól figyelj ide.
Találtam egy csodálatos helyet neked meg a gyerekeknek,
Írásban fogok rendelkezni.
Te leszel a kibombázott gyerekek elszállásolási felelõse.
A pártóvodából hat gyereket átküldtem Garmisch-ba,
hogy a csoport elég hihetõ méretû legyen.
Nem, azt nem tudom, hogy mikor találkozhatunk,
a Führer itt akar maradni és átvenni a város védelmét.
Aha, megteszem. Én... légy bátor. Vigyázz a gyerekekre.
Búcsúzni jöttem, Bormann. - Maga? Maga is elmegy?
Ne kérdezze, hogy miért, a Führer már nem törõdik az egészségével.
Doktor Haase veszi át a helyemet.
Milyen kár, hogy maga nem jöhet velem.
Mein Führer, a titkárnõk meghallgatást kérnek.
Kint várnak.
Van egy kérésünk, mein Führer.
Az, hogy itt maradhassunk önnel.
Köszönjük, mein Führer.
Nahát! - Csókolom.
Hoztunk virágot is, tetszik önnek? Szép sárga.
A kertünkbõl szedtük önnek.
Szervusz Hans. - Minden jót. Szervusz Rievold.
Vigyázz magadra!
Viszlát tizedes. - Útnak indulok.
Tudom, minden jót. - Maga meddig marad?
Ameddig a parancs szól.
Hogy õszinte legyek, én örülök, hogy kijutok.
Önt nem köti a lojalitása, mert nem ismeri a Führer-t, úgy, ahogy én.
Nem tartozott a közvetlen környezetéhez,
nem volt a komornyikja, nem kapott tõle kitûntetést,
Igen, tudom. - De én megtiszteltetésnek veszem.
Akármi is történjék, én minden jót kívánok.
Köszönöm, minden jót.
Új asszisztenst kapsz? - Nem 24 órázom.
Én is.
Közönséges hazudozók! Árulók! Mind becsaptak! Elárultak!
A szemembe hazudtak! Hát már nem lehet megbízni senkiben sem?
Mind hazudozók! Õcska hazudozók! Maguk, maguk is elárultak!
Dehogyis!
Hol van Steiner?
Hozzák ide Steiner tábornokot!
Azonnal hozzák ide a tábornokot!
Próbáltuk elérni, de eddig még nem sikerült.
Hol van a légierõ?
Az ellenséges gépek ellenõrzésük alá vonták a légteret, nem engedhetjük...
Hallották? Hallották? A légierõ fölöslegessé vált,
nincs már szükség rá! Hurkot a nyakukba!
Mindenki hazug áruló! Kétszínû és korrupt!
Figyeljen ide, azonnal hagyja el a bunkert, ez létfontosságú.
Miért?
Ha tovább akarja kormányozni a birodalmat,
tegye át a székhelyét Berthesgardenbe, amint lehet.
Nem költözöm át Berthesgardenbe! Nem, és nem költözöm! Nem!
Maguk meg alkalmatlan idióták, menjenek a pokolba!
Én itt maradok Berlinben!
Amíg élek, Berlinben maradok! Berlinben halok meg!
Harcolok Berlinért, bár a parancsaimat megtagadták.
De a végsõkig fogok harcolni és itt is halok meg.
A III. Birodalom teljes mértékben összeomlott.
Én Berlinben halok meg.
Engem elárultak.
A háborút elvesztettük.
Elvesztettük.
Elnézést, maga Hentschel? - Igen.
Én Haase doktor vagyok. Berthesgardenben már találkoztunk.
Segítenie kell. - Nekem?
A sebesülteket felvittük a kancelláriára és létrehoztunk
egy átmeneti sürgõsségi ellátást, de nincs elég vizünk odafönt.
Úgy hallottam, egy föld alatti forrás biztosítja a bunker vízellátását.
Ez igaz. - Megtenné, hogy nekünk is ad vizet?
Egy ideiglenes slagot csinálhatok.
Köszönöm. - Egyeztette ezt Bormann-nal?
Istennel egyeztettem.
Megkapjuk a vizet. - Doktor Schenck.
Hitlerrel nem beszélt? - Nem.
Úgy hallottam egyre rosszabbul van.
Sebláza van.
Azonnal adjon morfint neki.
A pletyka nagy része igaz.
Mennyi van a Führernek hátra? - Ez a kérdés jelenleg költõi jellegû.
Hát, akkor miért ne mulassunk, nem igaz? Engedjenek el! Inni akarok!
Inkább! Csókolj meg angyalom, mulassunk ezen a hajnalon.
Adj egy csókot, mily szép vagy drágaságom.
Meghalnék érted ezen a hajnalon, meghalnék érted.
Hé, te gyönyörûségem, nem akarsz elmenekülni velem az életbe?
Engedjetek már! Inni akarok! Mit rángatnak itt össze-vissza?
Mi ez? Mi történt Fegelein-nal? - Berúgott.
Azt látom, hogy részeg, de miért hozták ide?
Három napja nyoma veszett, én hívtam fel a lakásában,
és onnan hozták be. - Mit fog kapni?
Nem sokat. - Dezertálásért?
Õ Eva Braun húgának a férje.
Meddig tartózkodott a lakásán?
Hol van a nõ?
Válaszoljon!
Drágakõ,
ékszerek
Mondja, ezredes, ugye nem Berlint igyekezett elhagyni,
amikor önre bukkantunk?
Nincs mondanivalóm.
Egyedül volt?
Nem, volt vele valami nõ is, az elmenekült.
Ez az a nõ? - A nõ kém is lehetett.
Valószínûleg õk szivárogtatták ki a híreket az ellenség felé.
És mit csináltak Fegelein lakásán? - Épp Berlint készültek elhagyni.
Aha. Értem.
Ez egyértelmû dezertálás.
Hallgassák ki. - Milyen célból?
Hogy? Nem hallotta? - Igenis, hallottam. És aztán?
Engedjék el. - Egy dezertõrt?
Himmler cimborája, ezt nem árt figyelembe venni.
Különben sincs elég bizonyíték.
És szül a felesége. Fegelein felesége most szül.
Hogy? Most szül? - Eva mondta tegnap.
Kikészülne, ha valami történne a sógorával.
Sürgõs jelentés érkezett.
Monke tábornok megkért, hogy ezt azonnal adjam át.
Gazemberek!
Árulás!
Hallotta?
Igen, most közölte a BBC. - Micsodát?
Himmler megkísérelt különbékét kötni.
Felajánlotta Eisenhowernak, hogy leteszi a fegyvert.
Alávaló mocskos disznó. Büdös rohadék!
Mein Führer, kérem, egy áruló nem léphet az ön helyébe.
Azonnal el kell indulnunk Berthesgadenbe.
A repülõk készen állnak.
Az ön szavára várnak.
Fegelein ezredessel mi legyen?
Útlevél volt nála és ékszerek. Csatlakozni akart Himmlerhez.
Tartsuk itt õrizetben?
Nem.
De akkor rögtön elszökik, elhagyja Berlint amint tudja.
Fegelein ezredes nem megy innen sehová.
Látjátok, barátaim, ez már nem tréfa.
Mondta a bárány. Halljátok, látjátok, nézzetek énrám.
Hahó!
Uram. - Günsche õrnagy.
Bormann várja magát.
De hol vannak a többiek? Hol vannak a fiúk?
A város védelmében harcolnak.
Á, Albert, Albert. De jó, hogy legalább magát látom.
Örültem, amikor szóltak, hogy eljön a Führerhez.
Csak búcsúzni jöttem. - Tudom én.
Nagy kérdés, hogy maradunk-e Berlinben,
vagy mehetünk végre Berthesgadenbe.
A Führer a maga véleményére ad a legtöbbet, próbálja meggyõzni,
hogy menjünk el. Nem sok idõnk maradt hátra.
Beszélnie kell vele. Biztos hallgatni fog magára. Egész biztos.
Beszél vele?
Ha maradt egy ember a birodalomban,
akire tudom, hogy számíthatok, az maga Albert. Köszönöm.
Köszönöm. Köszönöm.
Speer?
Emlékszik?
Linz,
ez lehetett volna a német nemzeti szocialista párt fellegvára. Linz.
A német Budapest lehetett volna.
Linz, ifjúságom színhelye, milyen régen volt.
Emlékszik a nagy harangtoronyra a tárgyaló fölött?
És a márványkriptára, hol nyugodni óhajtottam?
Még mondta is, hogy sokba fog kerülni
az új metropolisz a Duna két partján.
Érdekel is engem a pénz, egész életemben nem voltak értékeim.
Semmim sincs.
Egy új Németország, egy impozáns fõváros, ami a német népé.
Csak álom volt.
Álom volt. Lehetett volna. De nem lett.
Sürgetnek, hogy költözzek Berthesgadenbe, Jodl és a többiek.
Hallotta? - Igen.
Önnek mi a véleménye? Hallgatom.
Az én véleményem az, hogy a német nép vezetõje
most már maradjon Berlinben.
Az életét itt fejezze be a német fõvárosban.
Ne pedig valami vidéki kulipintyóban.
Jól van, barátom. Göbbels egyetért magával.
Csak azért nem csatlakozom személyesen a harcolókhoz,
nehogy az oroszok kezébe kerüljek, hogy aztán ketrecbe dugjanak a
moszkvai állatkertbe. Én nem leszek a moszkvai állatkert lakója.
Még a holttestemet sem csonkítják meg.
Nem!
Kiadtam a parancsot, hogy a testemet égessék el.
A halálom után.
Higgye el, Speer, még mindig a legkönnyebb lesz gyorsan meghalni.
Egy röpke pillanat,
és egyszerre megszabadulok mindentõl.
Igen, mindentõl. - Mein Führer,
amit okvetlenül el kell mondanom, mielõtt elbúcsúznánk,
az utóbbi négy hétben
én becsaptam önt. Nem hajtottam végre a felperzselt föld koncepcióját.
Eva,
Milyen Eva?
Eva Braun
úgy döntött, hogy velem együtt hal meg. Idelent.
Mein Führer, hallotta mit mondtam az elõbb?
Mégsem hagyta el Berlint, ugye? Anélkül, hogy elbúcsúzna.
Hát itt van, Albert. Nem akartam, hogy búcsú nélkül menjen el.
Még az SS õröknek is kiadtam parancsba,
hogy nem engedhetik el Albert Speert, amíg be nem köszön hozzám.
Ön nagyon szép. Elbûvölõ, mint mindig.
Nem sok értelme lenne hullajelölt külsõvel mászkálni.
Jöjjön be, remélem tetszik, a bútorok többségét ön tervezte.
Tudom, hogy a szoba nem túl nagy, de próbáltam lakályossá tenni.
Pezsgõt? - Köszönöm.
Üljön le.
Moet Chandon, csak a legjobbat.
Sajnos itt egy kicsit mindennek dohos az íze.
Heil Hitler.
Ez a búcsúitalunk.
Annyira örülök, hogy eljött.
Tudja, Bormann azt hitte, hogy ön a Führer ellen dolgozik.
De, hogy idejött, az azt bizonyítja, hogy mégsem.
Adolf Münchenbe akart engem küldeni, de nem mentem.
Igen, hallottam róla.
Nézze, én jól érzem magam itt. Annyira nem szörnyû hely ez.
Csak Bormann malacképét ne kéne félnaponként nézegetnem.
Õt sosem kedveltem.
Azért akkor is szörnyû,
hogy miért olyan sok embernek meghalnia.
A semmiért.
Eva néni, elvesztettem Csicsit. - Kit?
A babámat. Nem hagytam itt véletlenül?
Nem hiszem. Kérdezd meg Trauble-t, nem látta-e.
Itt vannak a Göbbels gyerekek?
És itt is maradnak.
Gyerekek, egy pillanat.
Helga, édesem, vigyáznál rájuk egy kicsit?
Istenem, Albert. Mondták, hogy el fog jönni hozzánk.
Nem mindennapi hely ez a bunker, ugye?
De a gyerekek elég jól bírják a gyûrõdést.
Az ön családja hogy van?
Berthesgadenben vannak.
Figyelj, Magda.
Még van elég idõ.
Én intézhetnék egy hajót.
Egy hajót? - Igen, a Havel folyón.
Felvinné õket az Elbára az amcsikhoz.
Ezek szerint ön nem tudja, hogy nincs szándékunkban elmenni.
De bizonyára ön is tudja, hogy az oroszok itt vannak.
A férjemmel úgy döntöttünk, együtt halunk meg a Führerrel.
A gyerekekre gondoltam. - Én is.
Hitler nélkül nincs értelme az életünknek.
De Magda, a gyerekek, a gyerekek még olyan fiatalok,
És túl jók ahhoz az élethez, ami utánunk jön.
A pokolba is! Honnan tudja, hogy mi jön majd ezután?
Ne nehezteljen rám, Albert. Nézze!
A Führer tegnap levette az arany pártjelvényét, és nekem ajándékozta.
El sem tudja képzelni, Albert, hogy
milyen büszke vagyok rá, hogy vele együtt halhatok meg.
Úgy tekintek erre, hogy ez kitûntetés a sorstól.
Anyu. - Elnézést.
Mi az édesem? - Gyere, anyu!
Nem hiszek a szememnek, mit mûveltetek?
Igen.
És itt a vége.
Persze, azonnal átadom.
Ezt a táviratot Göring birodalmi marschall küldi a
külügyminiszter úrnak Ribbentropnak.
Remélem olvasható az írásom.
Megvan a távirat teljes szövege.
Így, mivel április 23-ára nyilvánvalóvá lett,
hogy a Führer elveszítette cselekvési szabadságát és képességeit
a birodalom kormányzását illetõen, én Hermann Göring
birodalmi marschall átveszem a Führer összes hivatalát.
Pöffeszkedik a hegycsúcson Berthesgadenben.
És bejelenti a világnak, hogy át akarja venni a hatalmat.
Azonnal akcióba kell lépnünk.
Brutális. Kegyetlen fickó.
Kemény, mint a kõ. Könyörtelen. Hideg.
Válsághelyzetben hideg, akár a jég. Akárcsak a jég.
Hazaárulást követett el. - Aha. Együtt indultunk.
Sok éve. Göring határozott volt, sziklaszilárd.
A fickó,
mint tudjuk, kábítószerfüggõ,
korrupt
és kábítószerfüggõ. Ez közismert tény.
Mit akar tenni vele? - Igen.
Mit szándékozik tenni Göringgel? - Mondjon le a hivataláról azonnal.
A lemondásnál több kell ebben a helyzetben.
A távirat Ribbentropnak szól. Hát, ide jutottunk?
Az Obersaltzbergi SS-nek szólhatunk. Letartóztathatják.
Én most elmegyek, mein Führer.
Csak el akartam búcsúzni, és...
Négy nagy repülõgépünk van még, köztük egy 93-as Junker.
Németországtól Japánig is képes elrepülni. Leszállás nélkül.
Bauer, értse meg, úgysem megy el.
Mehetünk Argentínába is. Megtankolni is volna hol.
Ne fáradjon. - Bormann, hol a Führer?
A Führer a titkárnõjével teázik. Igen, meg Evával.
Délutáni teájukat isszák, teasüteménnyel.
Van kedve csatlakozni? Nem esne jó egy finom tea vajas süteménnyel?
És arra emlékeztek, amikor a kandalló elõtt ültünk, és
Wagner muzsikáját hallgattuk?
Odakinn nagy pelyhekben hullott a hó.
Nincs Berthesgadenhez fogható hely a földön.
Szinte láttam, ahogy Wagner istenei
felemelkednek a fényben izzó felhõk fölé.
És arra a szakácsra emlékeztek még,
Igen. - Akkora pasas volt, mint egy ház.
Többet evett ötünknél is.
De milyen finom kolbászokat tudott készíteni.
Na és a krémes süteményei.
Imádtad a krémes süteményt csokiszósszal, emlékszel?
A berthesgadeni sütemények. A szakács Bécsben végzett.
Alkalmatlanság.
Bécset tartani kellett volna.
Hitványok voltak, elvesztették hitüket mindenható istenben.
Kérlek, most ne Bécsrõl beszélgessünk, most csak
Berthesgadenre gondoljunk, hogy milyen gyönyörû tavasszal.
A virágok, a zöldbe boruló völgyek.
Teát?
Kérlek, mondjuk el nekik. Most mondjuk el.
Ma este, hogyha sikerül mindent megszervezni,
összeházasodunk.
Mi a neve? - Wagner, Walter Wagner. Gauleiter.
Ön közjegyzõ? És jogában áll lefolytatni egy házasságkötést?
Igenis. - Várjon itt. Lelépni.
Kezdhetjük. - Kicsit várni kell, ugyanis a Führer
doktor Göbbels-szel beszél. - Mindjárt éjfél van.
Na és? Számít az valamit?
És a legfontosabb: Frigyes, te bátor császár, csak egy kicsit tarts ki még.
És szenvedésed idejének vége lesz.
Szerencsédnek ragyogó napja már emelkedõben van felhõk mögött
hamarosan rád mosolyog.
És így is lett. Kis híjján eltûnt a világ színpadáról, mégis megmenekült.
A beadványokat hivatalosan elfogadtunk.
És az iratok alapján mindent rendben találtunk.
Ön tehát kijelenti, hogy tiszta árja származású,
és nem hordoz magában örökletes betegséget?
Igen.
Most önt kérdezem, Führerünk, Adolf Hitler.
Ön kijelenti, hogy tiszta árja származású,
és nem hordoz magában semmilyen örökletes betegséget?
Igen.
Mivel az elõttem megjelent felek kijelentették,
hogy a házasság kötelékébe kívánnak lépni,
ezért a törvény nevében házastársakká nyilvánítom õket.
Írja alá az anyakönyvet, kérem.
Még egy kicsit, vigyázat, kilöttyen. Igazi úriember.
A menyasszonyra! Gratulálunk! - Köszönöm.
És nagyszerû Führerünkre!
A Postdam teret már elfoglalták. Tankok, tüzérek, lovak,
orosz katonák mindenütt. Katonák!
Barbárok! A nagymamákat is megerõszakolják,
és isznak az angol vécékbõl, mert nem tudják, hogy mire való.
Jó estét, uraim. Vagy inkább jó reggelt?
Mi ez a zene? - Fogadás.
Mi?
Atyaisten!
Á, Monke, üdvözlöm az esküvõi vacsorán.
Esküvõ? - A Führer feleségül vette Eva Braunt.
Ugrat engem?
Nem fogják fel, hogy az oroszok 48 órán belül
le fognak jutni a bunkerba?
Menjen, beszéljen a Führerrel, mondja meg,
hogy ez az utolsó esélye.
Hol van? Nem is látom.
Ezért úgy döntöttem, hogy életem alkonyán
elveszem feleségül Eva Braunt, aki sok évi igaz barátság után,
önszántából jött ebbe a városba,
amelyet addigra ostromgyûrûbe zártak, hogy osztozzon sorsomban.
A halált választottuk,
hogy megmeneküljünk a megadás szégyenétõl, és a fogságtól.
Az orosz rohamcsapatok legfeljebb 300 méterre vannak innen.
De szerintem még mindig kijuthatunk, ha megszervezzük.
Ne fárassza a hangszálait, a Führer nem fogja elhagyni Berlint.
És én sem, valamint a családom sem.
Nem akartam háborút.
Nem is én provokáltam ki.
Hanem a zsidó marxisták ügynökei.
Az utókor egyszerûen nem hibáztathat ezért a háborúért engem.
Nagyvárosaink romjaiból
ki fog nõni egy új gyûlölet,
azok iránt akik,
Végsõ soron felelõsek.
Mielõtt meghalok, hivatalosan eltávolítom a pártból
Hermann Göringet,
Reich führer SS Heinrich Himmlert hazaárulásért.
Szégyent hoztak
az országunkra, és népünkre.
A hûtlenség aláásta ellenállásunkat,
ezért nem tudtam garantálni többé, hogy népemet gyõzelemre viszem.
Három csoportban törnénk ki innen,
A tisztek, a bunker személyzete és a kancellárián rekedtek.
Mennyi esélyünk van? - Ha elmegyünk az állatkertig,
ha addig összetartunk és odajutunk, elérhetjük a britt frontvonalat.
Elnézést, Monke tábornok úr, a Führer beszélni akar magával.
Mein Führer.
Ön irányítja a fõváros védelmét? - Igenis, én.
Kezében van az életünk. Bár megérném május 5.-ét.
Miért? Van jelentõsége a dátumnak?
Május 5.-e Napóleon halálának évfordulója.
Mindketten megelõztük saját korunkat.
Annál rosszabb Európának,
a történelem majd megítél.
Ahogy Napóleont is.
Mein Führer, ezt nem tudom garantálni.
Más óhaja nincs?
Dönitz admirálisnak. A Führer átvette Berlin védelmének irányítását.
A parancs szerint az árulókra, akik nem harcolnak, lecsapunk.
Azonnal küldje el. - Igenis.
Misch, elvárom, hogy szolgálatban maradjon a kitörésig.
Igenis.
Tessék, vigyel el, önnek adom ajándékbe.
Jaj, nem, ez olyan gyönyörû, ezt nem fogadhatom el.
Ne butáskodjon, kérem. Én már úgy sem veszem hasznát.
Hordhatja ezen a télen is és majd a háború után is.
És majd ha hordani fogja, gondoljon néha rám.
És az együtt töltött bajorországi szép napokra.
Doktor úr, bezárjuk az ajtókat. - Miért, hisz így sincs elég levegõ.
Doktor Göbbels búcsúestet és fogadást tart a barátai számára.
Barátai? Van még kit meghívnia? - Doktor Göbbels azt szeretné,
hogy hat sebesült katona is jelenjen meg a búcsúestjén.
Ezek nem katonák, srácok, és a többsége haldoklik.
Ön szerint Göbbels-tõl akarnak búcsúzkodni?
Mindenki üljön le.
Szeretném kifejezni nagyrabecsülésemet bátorságotokért,
és hûségetekért.
Bár ellenségeinket még mindig lenyûgözi
csapataink nagyszerû harci szelleme,
mondjuk ki, hogy a lelkesedésük csökken.
Az ellenség már a gyûlölet orgiáját üli,
teli bosszúszomjas pusztítás vággyal.
Ezért kell harcolnunk az utolsó leheletünkig.
Bár azt mondhatnám, hogy küzdelmünket biztos siker koronázza
de sajnos nem ez a helyzet.
Az ellenség kijelentette,
hogy Németországgal nem fognak kesztyûs kézzel bánni.
Persze ott van még a zsidókérdés.
Remélem, hogy aki majd megteheti, majd kiírtja õket, mint a patkányokat.
Németország e téren jó úton jár. Remélem a világ majd követ minket.
Ha ezekre az ifjú arcokra nézek, a szívem megszakad értük.
Mutassuk ki hálánkat.
Megjöttek a stockholmi rádió hírei.
Tovább.
Jelentik, hogy Mussolinit és szeretõjét
tegnap elkapták és kivégezték a partizánok.
Igen. - A testüket kivitték egy térre,
ahol felakasztották.
Hát, ez az.
Elhozta? - Igen, nálam vannak.
Cián kapszulák.
Hol szerezte?
Himmler orvosától kaptam régebben.
Himmler?
Tesztelték? - Nem, pecsét van a dobozon.
Kipróbáljuk. - Hogy érti ezt?
Teszteljük le.
Gyere. Gyere, gyere Blondy. Gyere. Gyere már. Gyere.
Gyere.
Na, ülj le szépen, kicsi Blondy.
Maradj nyugton. Nyugi, nyugi már, Blondy. Nyugi.
Úgy ni, úgy, jó lesz. Harapj rá! Nyeld le!
Mi legyen a kiskutyákkal?
Ölje meg.
Édes szívem,
kicsit se félsz?
Nem.
Én a saját halálomra nem is gondolok.
Csak a gyerekek.
Ahhoz össze kell szednem a bátorságomat.
Úristen.
Valóban, az úristen kegyelmezhet meg nekem,
ha én magam szabadítom meg õket az élettõl.
Senki másban nem bízom meg.
Kész vagy?
Búcsúzzunk el mindenkitõl.
Mein Führer.
Bauer, vigye el, magának adom.
Köszönöm, mein Führer, de én nem fogadhatok el ilyen ajándékot.
Megérdemli, nagy történelmi érték.
Elfogadom, hátha egyszer odaadhatom egy múzeumnak.
Isten önnel.
Günsche, minden készen áll? - Igen, mein Führer.
Jó.
Azt az ajtót tartsa zárva,
és várjon tíz percig, mielõtt kinyitja. - Úgy lesz.
Isten önnel, Günsche. - Isten önnel, mein Führer.
Köszönöm.
Harapj rá.
Letelt.
Takarodjon innen!
Sétáltam egyet.
Jól van, Kisasszony, na most ülj le szépen.
Mindenki figyeljen ide.
Holnap reggel elrepülünk Berthesgadenbe
a Führer bácsival együtt.
Ezért ma este korán kell ágyba bújnotok, és ahogy lefeküdtetek
mindegyikötök kap egy kis szelet tejcsokoládét,
hogy ne legyetek holnap rosszul a repülõn.
Kaphatok kettõt? - Nem, édesem, mindenki csak egyet.
Én nagy szeletet kérek.
Tud már kapcsolni? Köszönöm.
Misch, Misch, a te agyad nem friss. - Na megálljatok, most elkaplak.
27, 28, 29, 30, 31. - Gyerekek, gyerekek, lefekvés.
Hallották a kislányok. - Irány az ágy, szép álmokat.
Még nem akarok lefeküdni. - Jó éj Helmut, jó éjt Hilda.
Nem vagyunk álmosak. - Le kell feküdni.
Jó éjszakát. - Jó éjt, Heidi.
Gyere, kicsikém.
Mi bajod van?
Meg fognak halni. - Kicsoda?
Az összes gyerek meg fog halni.
Miért? - Doktor Haasetól tudom,
és nem lehet megakadályozni.
Tessék?
Doktor Göbbels kérdezi, hogy megvizsgálták-e a holttesteket?
Mondja meg neki,
hogy teljesen felismerhetetlenné váltak minden emberi szem számára.
Jó éjt, Holden.
Jó éjt. - Jó éjt.
Jó éjt.
- Jó éjt
Nekem nem ízlik, furcsa íze van.
Nem baj, edd meg, különben holnap rosszul leszel.
Jó éjt. - Jó éjt.
Megállítottuk a rohadt kommunista patkányokat,
saját csapdájukba csaltuk õket. Az a nap soha nem merül feledésbe.
Az utcákon végig együtt énekeltük el a Horst Wessel dalt,
és ezt mind annak a Führernek a hatalma tette,
aki az embereket a nemzeti szocialista pártba vonzotta.
A nép, a tömeg nem szereti, ha problémákat tesznek a vállára.
A nép egy dolgot kíván, hogy egy nagyszerû vezetõ irányítsa.
Az értelmiségiek ezt nem érik fel ésszel,
de biztosíthatom önt, Hitler tudta.
És most mi fog történni?
Mindent hátrahagyunk a csencselõknek,
had dõzsöljenek a kapitalizmus rothadó világszínpadán.
Megmutattuk a világnak a zsidókérdés megoldását,
és mi a hála érte? Okot adtunk a világ népeinek arra,
hogy büszkék legyenek a saját létezésükre.
Perspektívát és eszmélést kínáltunk nekik,
hogy nemzetük létét szilárd alapokra helyezzék,
és ragyogó példát is mutattunk nekik,
és hogy köszönik meg nekünk mindezt, hátbatámadnak.
Saját magukat is a porba taposták.
Göbbels asszony azt üzeni a miniszter úrnak, hogy megtörtént.
De, ez már az õ problémájuk.
Elnézést, uraim.
Nos, a mi holttestünket legalább nem kell felcipelniük a lépcsõkön.
Erre már biztos, hogy nem tudunk kijutni,
mert a folyón a szovjetek lezárták az utat. Egyszerûbb,
ha minél gyorsabban végigmegyünk a Wilhelm strasse-n
és a Kaiserdorf metróállomáson keresünk menedéket.
Útvonalunk a szovjet körletek határán kívül halad.
Te meg mit csinálsz? - Kiütéseket.
Micsodát? - Himlõsre festem az arcomat.
Erõszakra vágysz? Akkor használd!
A maga csoportjával mennék. - Ahogy óhajtja.
Sorba.
Hannes, isten önnel. - Viszlát, frau Junge.
Viszlát. - Viszlát, õrnagy úr.
Hannes!
Úristen, de megijesztettél. Nem mentél el?
Én azt hittem, te... - Nem. Most mi legyen?
Éhes vagyok. Együnk. Nem jössz?
Ha le akarnak lõni, igyekezzenek.
A villanyt leoltom, az ajtókat bezárom, és indul az esõztetõ.
Te meg hová mész? - Csak el.
Hova?
Hova? Azt még nem tudom. Nem akarok itt meghalni.
Rochus, most elõször látszol igazi katonának.
Ha tudod, ezt add át a feleségemnek. - Én is erre akartalak kérni.
Hány óra van?
Hajnali négy. Mit is mondjak.
Járj szerencsével. - Te is, Hannes.
Figyelem, figyelem!
Egy fontos közlemény miatt megszakítjuk adásunkat.
Ma jelentették, hogy Führerünk, Adolf Hitler,
hõsi harcban elesett Berlin ostromában.
Utolsó lélegzetéig védte a fõvárost a birodalom ellenségeitõl.
Önök Adolf Hitler utolsó napjait kísérhették figyelemmel.
És megismerhették azokat,
akik vele éltek és dolgoztak a berlini bunkerben.
Az utolsó kétségbeesett kitörési kísérlet során
közülük csak hatan menekültek meg az orosz fogságtól.
Frau Christian és Frau Junge a hat között volt.
A brittek fogták el õket.
Évekig azt hitték, hogy Martin Bormann Dél-Amerikába menekült.
Holttestés 1972-ben Berlinben megtaláltál és azonosították.
Öngyilkos lett a bunker elhagyása után.
Albert Speert a nürnbergi perben 20 év börtönbûntetésre ítélték.
Szabadulása után megírta memoárját és 1981-ben halt meg.
Monket, Günschet, Rattenhubert és Bauert elkapták az oroszok,
és szovjet lágerekbe vitték.
Von Below ezredest, aki utoljára távozott, utoljára kapták el.
Rochus Misch tizedes 54-ben szabadult a szovjet fogságból.
Ma is Berlinben él, néhány kilométerre a régi bunkertõl.
Johannes Hentschel négy év orosz fogság után
82-ben bekövetkezett haláláig Heidelberg -ben élt.
Thomas Hardy mondta: Sokminden furcsa ahhoz, hogy elhiggyük,
de semmi nem elég furcsa ahhoz, hogy megtörténjen.
Semmi nem fogja megállítani a német nép elõretörését! Semmi!
Mindig egységben maradunk, lélekben összefogva, gyõzelemre...
visszük a Harmadik Birodalmat! Mert egy nép! Mert egy párt!
Mert egy ember! Mert egy feladat!
Sokáig éljen a nemzeti szocializmus! Sokáig éljen!
A teljes gyõzelemig együtt menetelünk! Ámen!
Sieg Heil! Sieg Heil! Sieg Heil!